Gaffel

Nutisk Ordbok - 1914

Gaffel (Gaff) [Gaffel] är ett rundhult på akterkant af masten afsedt för gaffelseglet (gaff sail) [Gaffelsegel}. Gaffelseglen äro vanli­gen tre: gaffelfock (fore trysail) [Vor Gaffelsegel] på fockmasten, se d. o., apa eller gaffelapa (main trysail) [Aap] på stormasten och mesan (spanker, mizen) [Besahri] på kryss- eller mesanmasten. På briggar kallas g.-seglet å stormasten briggsegel (main trysail) [Briggsegel]. (På enmastade fartyg och skonertar storsegel (main sail) [Gross-segel]. Gaffeln är vanligen fast på större fartyg, d. v. s. den firas ej ned såsom å yachter när seglet beslås. G. uppehälles och hissas med två fall pikefall och klofall (peak halliard and throat haliard) [Piekfall und Klaufall]. Det förra utgår från nocken af g. (gaffend) [Gaffelnock], det senare från klon. Gaffelklo (jaw) [Klaue] utan ledgång och helt och hållet af trä ser man numera endast på större fartyg Och pj några för långfärder afsedda yachter, där sådana bibe­hållas därför att de i händelse af haveri kunna repareras ombord, men eljest äro gaffelklor af järn med ledgång, ungefär så som på figuren, numera de vanligaste på lustfar­tyg. Äfven med så stor sko, som plåten h på figuren, kan det dock hända att klon, helst om gaffeln är mycket högt pikad, ställer sig snedt på masten och kommer i bänd eller bräckes. Man har därför på senare tider börjat göra en hel hylsa rundt om masten i stället för plåten h. Denna hylsa, som kallas tunnrack (parrel parrel) [Tonnenrack] emedan den har formen af en tunna, kan vara af plåt eller trä. Sidovägen stöttas gaffelnocken af gaffelgärderna (vangs) [Gaffelgeerden, -gerden]. En gaffelgärd består vanligen af en från nocken utgående gröfre skänkel (vang pendant) [Gaffelgeerdeschenkel] med ett enkelt block i nedre ändan hvarigenom en löpare skär. Gaffelseglet kan fästas till gaffeln antingen med litslina (lacing) [Lissleine, Reihleine], hvarmed seglet sys fast, eller genom litsor (hanks) [Sånger, Legel], som löpa kring gaffeln, hvilken då ej kan hafva några pikefallsblock annat än i nocken, eller slutligen genom klor omfattande en glidskena (patent jackstay) [Gaffelschiene, Gleitschiene]. I de båda se­nare fallen måste ut- och inhalare (out- and inhaul) [Ahs- und Einholer] användas för seglets sättning och bergning. För det senare ändamålet användes dessutom alltid gigtåg (brails) [Geitauen], af hvilka det, som går till klon kallas brok (throat brail) [Brok oder B. geitau] de, som gå till gaffeln, gaffelgigtåg (peak brails) [Gaffelgeitauen] och till masten mastgigtåg (foot brails) [Fussgeitauen]. Till masten fästes seglet hufvudsakligen på samma sätt som till gaffeln. Se snaamast. Till mesanen, briggseglet och stundom äfven till andra gaffel­ segel brukas i undre liket en bom (boom) [Baum] se d. o., hvartill seglet, såsom ofta händer å yachter och mindre båtar, litsas eller ock, såsom å skepp, uthalas. Gaffelseglets hörn eller horn kallas pik- (peak) [Nockhorn], klo- (throat) \Klauohr], hals- (tack) [Hals} och skothorn (Sheef clew) [Schot-
horn]. Gaffelseglets lik kallas gaffellik (head rope) [Gaffel-leik oder-leik], mastlik (luff or foreleech rope) [Mastliek], underlik (foot rope) [Fussliek] och akterlik (leech or after leech) [Achterliek]. Se äfven halstalja, halsupphalare.

Svenskt Nautiskt Lexikon - 1920

Gaffel, ett rundhult, som med sin tjoc­kare, kloformade del griper om aktra delen av en mast, och till vilken övra delen av ett trapesformigt segel (gaf­felsegel) är fastgjort eller litsat. Gaf­feln tjänar även som bom för gaffel­toppseglet. Den är antingen fast och uppbäres då vanligen av ett topprep be­stående av kätting eller den är nedtagbar och uppbäres då av en talja invid masten, ”klofall”, och en hissanordning för att resa yttre ändan, ”piken”, och som kallas pikfall. ~ -apa, gaffelseglet på stormasten (å tremastat fartyg). ~ -fock, gaffelseglet på fockmasten. ~ -glgtåg, tåg, varmed gaffelsegel halas ihop vid gaffeln, då det skall bärgas. ~ -gärd eller gärd, tåg på ömse sidor om gaffelpiken, i nedra ändan försedda med en enkel talja. De tjäna till att stötta gaffelns yttre ända mot slingring och hålla övre delen av seglet bidevind. ~ -nock eller vanligare pik, yttre ändan av en gaffel vanligen försedd med ett mindre block eller skivgatt för flagg­lina, om det gäller gaffel, på vilken flagg hissas. ~ -rack, ett kort tåg med uppträdda träkulor, som är fastgjort i klon på en gaffel och går runt om mas­ten för att hålla gaffeln stöttad.