Gårding

Nutisk Ordbok - 1914

Gårdingar finnas af flera slag. De brukas endast på råsegeln för att draga i hop dem liksom gigtågen på gaffelsegeln. De olika slagen äro (se fig. å föreg. sid.): 1 bukgårding{bunt liné) [Bauchgording], 2 dämpgårding (bunt liné) [Dempgording], 3 nockgårding (leechliné) [Nockgording] och slabbgårding (slab liné) [Schlappgording oder -leine]. Den senare synes ej på fig. enär den går på akterkant af seglet och motsvarar gårdingarna å förkant. Dock torde buk- och nockslabbgårdingar endast förekomma på underseglen. På fig. synas äfven refningsanordningarna, hvaremot ledsegelsspirorna utelämnats.

Svenskt Nautiskt Lexikon - 1920

Gårdlng, tåg, varmed stående lik och underlik av ett råsegel halas upp till rån, då det skall bärgas. ~ -stek, fast­sättning av gårding i liket på ett segel. Det består av en öggla med tampen fastbändslad till öglan.

Nordisk Familjebok - Uggleupplagan, 1904-1926

Gårding (holl. gording), sjöv., tåg, som halas vid bärgning af ett råsegel för att dämpa eller taga vinden ur detsamma. Gårdingarna sitta fast antingen vid seglets “undre lik”, bukgårdingar , eller vid dess “stående lik”, nockgårdingar , och ledas därifrån på seglets förkant genom block öfver eller på rån. Jfr Dämpa ett segel . De gårdingar, som sitta på seglets akterkant, kallas slabbgårdingar ( buk - och nockslabbgårdingar ). Gårdingar benämnas efter de segel,, på hvilka de äro anbragta, t. ex. fockebuk - och fockenockgårdingar , stormärsedämpgårding o. s. v.