Skalka

Nordisk Familjebok - Fjärde upplagan - 1951

Skalka, täta lastlucka el. annan däcksöppning på fartyg för att hindra överbrytande sjö att nedtränga genom denna; sker vanl. med presenningar.

Nutisk Ordbok - 1914

Skalka luckorna (Batten down the hatches) [Die Luken verschalken] på däck brukas såsom försiktighetsmått emot hårdt väder till sjös och innebär att luckorna försäkras och tätas, vanligen genom att fästa presenningar öfver dem.

Taget från Lucka.

För att hindra vatten att nedkomma i rummet brukar man skalka (patten down) [verschalken] l:na. Man lägger då en presenning (tar­paulin) [Persennig] öfver luckan och fäster denna rundt om karmarne med skalkjärn (h. batten, h. iron, h. bar) [L.nbägel, L.nschalken, L.neisen, L.nriegel].