Lärk

Nutisk Ordbok - 1914

Lärkträ (Lark wood) [Lerchenholz]. Amerikanskt l. (hackmatack) [amerikanisches L.].

Svenskt Nautiskt Lexikon - 1920

Lärkträ, segt träslag av Pinussläktet. Användes i skeppsbyggeriet.

Nordisk Familjebok - Uggleupplagan, 1904-1926

Larix Mill , Lärkträd, Lärk, bot., farm., är ett till fam. Pinacecc hörande barrträdssläkte, hvars barr å långskotten sitta ensamma och spiral-ställda, men å kortskotten knippevis, och hvilka barr äro mjuka samt falla af vid vinterns början. Både hankottar och de äggformiga honkottarna sitta på kortskott. Mest bekant af släktets omkr. 8 arter är det vanliga lärkträdet, Larix decidua (se fig. å tall. III . till art. Goniferse), som når en höjd af 30 m. och bildar skogsbestånd å södra Europas alper från södra Frankrike till Karpaterna, I Sverige odlas detta träd ganska ofta i parker och äfven här och där i större utsträckning. Hos oss odlas äfven det sibiriska lärkträdet, Larix silirica (se fig. å tall. I till art. Coniferæ), inhemskt i Sibirien och nordöstra Ryssland, där det ofta bildar stora skogar (jfr Asien, sp. 169). Af lärkträdet erhålles den balsam, som benämnes veneziansk terpentin. Då eld gått öfver en lärkträdsskog, utsvettas ur de brända stammarna ett egenartadt gummi, som är kändt under namnet Gummi orenlurgense, efter staden Orenburg, som försänder dylikt gummi från brända lärkträdsskogar å Uralbcrgens södra sluttningar. I östra Frankrike å Jurabergen, samlas ett slags manna, manna laricina l. de Briançon, som i form af små, hvitgrå, sötsmakande korn utsipprar från lärkträdets yngre kvistar.

Nordisk Familjebok - Första utgåvan, 1876-1899

Lärkgran, lärkträd, Larix decidua Mill. (Pinus Larix L.), bot., farmak., är ett till nat. fam. (Coniferae) Abietineae Rich., kl. Monoecia L., hörande barrträd, hvars barr å årsskotten sitta ensamma och spiralställda, men å äldre qvistar rosettlikt samlade (å outvecklade grenskott), och hvilka barr äro mjuka samt affalla vid vinterns början. Lärkgranen, som når en höjd af 30 m., bildar skogsbestånd å södra Europas alper från södra Frankrike till Karpaterna samt är vidare utbredd genom Ryssland och Sibirien. I Sverige odlas detta träd ganska ofta i parker och äfven här och der i större utsträckning. Af lärkgranen erhålles den balsam, som benämnes veneziansk ( venedigsk ) terpentin. Då eld gått öfver en lärkgranskog, utsvettas ur de brända stammarna ett egenartadt gummi, som är kändt under namnet Gummi orenburgense, efter staden Orenburg, som försänder dylikt gummi från brända lärkträdsskogar å Uralbergens södra sluttningar. I östra Frankrike, å Jurabergen, samlas ett slags manna, manna laricina l. de Briançon, som i form af små, hvitgrå, sötsmakande korn utsipprar från lärkträdets yngre qvistar.